TIL MINDE OM IRVING GRANT THALBERG -
- HVIS SIDSTE STORE BEDRIFT VAR DENNE FILM
DEN GODE JORD
En stor nations sjæl udtrykkes gennem dens mest ydmyge folk.
I denne enkle saga om en kinesisk bonde kan man finde -
- noget af Kinas sjæl, dets ydmyghed og mod, -
- dets arv fra fortiden og dets løfterige fremtid.
Det var Wang Lungs bryllupsdag.
Dette er den store dag.
Ja, ja, Lo. Jeg er vågen.
Stille.
Du vækker jo far.
Værsgo, min ven.
Du får lidt mere for en gangs skyld.
- Godmorgen, Lee. - Godmorgen, Wang Lung.
- Så er det den store dag. - Den store dag.
I morgen henter en anden vand.
- En anden. - Jeg ved det. Hvem gør ikke det?
Godmorgen.
Kom i gang.
Hvor er mit varme vand?
Mine lunger er kolde.
Det er klar, far.
Jeg er for gammel til at vente på maden.
- I morgen giver en kvinde os mad. - Hun har også brug for at spise.
Vi har ingenting før høsten.
Og uden regn bliver der ingen høst.
Te? Er du blevet vanvittig?
- Te er som at spise sølv. - Men det er jo i dag, far.
Hvis kvinden bringer held, behøver vi aldrig sulte igen.
Te. Spild.
Tror du, hun er grim?
Fortsætter dette, vil gommen en dag se bruden inden ægteskabet.
Jeg vil ikke have en arrig kvinde. Eller en med hareskår.
Er du bondesøn eller ej?
Din kvinde skal arbejde, som din mor gjorde og få børn som hun.
- Seks sønner ligesom mig. - Teen bliver kold.
Det er sandt.
Fem sønner døde under oversvømmelser og af sult.
Men din mor arbejdede sammen med mig, til hun døde.
Nu ved jeg, at hun var den eneste ene. Den bedste, en mand kunne få.
Men jeg skal sige dig en ting: Din kvinde er ikke vanskabt.
Tak, far.
Nok vand til hele avlen! Skal du sløse på den måde?
Jeg har ikke vasket mig siden nytår.
Sådan kan du ikke starte.
Te om morgenen, vand og al denne tvætning.
- Far... - Hvad er der?
Det ville måske fornøje dig at invitere til fest i aften.
- En lille fest. Bare denne gang. - Nej, nej, nej!
En fest baner vej for sulten.
Godmorgen, fader Wang. Det bliver regn.
Det betyder uheld at nævne det. Jeg har ikke sagt noget om regn.
Her er lidt dårlig vin til brudgommen.
Det er for godt til min søn.
Det er elendig vin.
- Hvor er brudgommen? - Han vasker hele sin krop.
- Er det min ven Wang Lung? - Ching!
Min søn sløser med vandet, inden regnen kommer.
Men regnen kommer.
Og hvad betyder lidt vand for Dem, en mand, der snart får sønnesønner?
Ynglinge og tåber ligner hinanden, indtil guderne lærer dem visdom.
Jeg inviterer nogle venner til fest i aften.
En meget lille fest. Det ville være en ære for min søn, hvis du kom.
- I voksede op sammen. - Ching!
I dag er det den store dag.
Ferskner! Køb! Spis!
De renser blodet og leveren.
Seks ferskner for to kobbermønter.
Hvad er der nu?
- Jeg er bonden Wang Lung. - Jaså, bonden Wang Lung. Hvad?
Jeg er kommet. Jeg er kommet.
Det kan jeg se. Jeg kan se, at du er en tåbe.
Der er... Der er en kvinde, som...
Så er det dig, der er brudgommen.
Jeg troede, du var en dørsælger. Hvorfor har du en kurv med?
Vil du bære hende hjem i den?
Brudgommen!
Han kommer.
Brudgommen. Han kommer.
Brudgommen.
- O-Lan! Brudgommen kommer. - Kom, O-Lan.
Han er her. Brudgommen.
Din tåbe. Op med dig!
Din bonde er kommet. Han lugter som en hel stald.
Hold op med at le!
Er det din?
Luk op. Vi ser, hvad der er i.
Der er en tyv i ethvert køkken.
Hvornår stjal du dem?
Min mor gav mig dem.
Gem dem til dine egne møgunger. Saml dine laser sammen.
Frue. Køkkenslaven.
Denne kvinde kom til mit hus som barn.
Forældrene var bønder, -
- men under hungersnøden solgte de hende til mig.
Hun er stærk -
- og vil arbejde hårdt i dit hus og på dine marker.
Tag hende og anvend hende godt.
Adlyd ham, O-Lan.
Skænk ham mange sønner.
Før jeres førstefødte herhen og vis mig ham.
Nå, gå så.
Tag kassen.
Friske ferskner! Forårets første ferskner.
De renser Deres blod og lever.
Ferskner, friske ferskner. Tak. Ferskner...
Det er dine. Du kan spise dem selv.
Et træ skal vokse af dette frø.
Lad ham være. Hun er en fremragende kok.
Jeg er en gammel mand, og jeg har aldrig smagt bedre mad.
Nej, det er ussel mad. Dårligt tilberedt.
Hun kan slet ikke lave mad.
Mine venner...
Min fattige gård giver knapt nok til at brødføde min familie.
Men i dag glædes jeg over, at min nevø er så velsignet.
Ak, ungdommen. Så smuk den er...
Og så flygtig.
Nevø?
Om forladelse.
Staklen er nyvasket og barberet og håber på, at vi går hjem.
Nej, nej, nej. Jeres tilstedeværelse gør ham glad.
Så bliver vi til daggry.
Må du få mange sønnesønner.
Den første skal ligge i min seng. Så kan han varme mig.
Sov godt.
Broder, din lykke er min.
Nevø, nu, da kvinden skal arbejde i huset, -
- kan du jo hjælpe din gamle onkel i marken.
Desværre. Jeg...
- Godnat. - Godnat.
- Godnat, fætter. - Godnat, fætter.
- Godnat! - Godnat!
Godnat.
Må natten blive lang.
Det vil vokse.
Det er god jord.
Og gammel. Mine forfædre kom hertil for længe siden.
De hviler i den.
Min far pløjede den, og den er min.
Det bedste, en mand kan have.
Nu tilhører den os begge.
Det regner...
Hvorfor hævede du hånden?
Var du bange?
Bange for mig?
Var de onde mod dig i Det Store Hus?
Ingen vil være onde mod dig her.
Jeg venter barn.
Det er nok for i dag.
Vi fortæller det til gammelfar.
Hvorfor er I ikke i marken?
Hun venter allerede barn.
Skal jeg være farfar?
- Jeg skal lave mad. - Ja, mad, mad, mad.
Jeg ved intet om den slags.
Når et barn skal fødes, er der brug for en kvinde.
Måske er der en i Det Store Hus.
- En, du kendte i køkkenet. - Ingen fra det hus.
Her er jo kun to mænd. Der må være nogen i Det Store Hus.
Når jeg vender tilbage til det hus, -
- er det med min søn i armene.
Han skal have en rød frakke og bukser med røde blomster -
- og en hue med en gylden Buddha og tigersko.
Jeg vil gå ind i køkkenet, hvor jeg var slave -
- og ind i den store sal, hvor fruen sidder med sin pibe.
Og så skal jeg vise mig selv og min søn frem for dem alle sammen.
Jamen...
Jeg...
Jeg har ikke hørt dig sige så mange ord, -
- siden du kom hertil.
Hvorfor er du ikke i marken? Hveden skal skæres.
I dag skal jeg ikke i marken.
Se! Uvejrsskyer!
Regn?
Vi mister høsten. Vi kommer til at sulte i vinter.
Hent oksen.
Fart på! Op med hveden!
Det hagler! Hurtigere!
Hjælp far med at laste kærren.
Hvad er det? Er det barnet?
- Jeg får fat i en kvinde. - Nej. Gå tilbage til hveden.
Jeg fulgte reglerne.
Ja. Du tabte helt ifølge reglerne.
Naturligvis.
Jeg kunne ikke vide, hvad han havde. Du kunne have kigget.
- Det gjorde jeg. - Og gav mig det forkerte tegn.
Så. Hvad sagde jeg?
Og du fik mig til at spille videre, mens det her skete!
- Er det en mand? Er det en mand? - En mand!
Et drengebarn er blevet født. Se! Vi har en søn!
Et drengebarn! Et drengebarn! Jeg er blevet far!
Og... du er blevet farfar.
Ja!
Jeg kunne ikke få min kone til at slide som hende lige inden en fødsel.
Det er uværdigt at sige det, men hun er en god hustru.
Nevø, jeg frydes med dig.
Det gør ikke noget, at jeg mistede hveden, da jeg hjalp til med barnet.
Hør ham!
Jeg henter æg, farver dem røde og giver dem til hele landsbyen.
Alle skal vide, at jeg har en søn.
- Min søn er tilfreds. - Det var en skrækkelig larm.
Nej, det var god larm.
Hvad nu?
De kager skal ikke spises.
Jamen...
Jeg er fattig, men kan i det mindste være hæderlig.
Kære nevø, læg dette fjerkræ til de små farvede kager, -
- som du ikke har budt mig på.
Det er jo en gave til Det Store Hus.
Meget dårligt for maven.
De egner sig kun til rige. Hvis ikke de er for rige til at tage imod dem.
De er ikke så rige, som du tror.
Virkeligheden indhenter dem i år.
- Det siges, at de sælger jord. - Sælger jord?
Jeg hørte det fra en agent i spille... tehuset.
Må man fylde sin kop i dette overflodens hus?
Værsgo.
Hvad har jeg ikke tænkt på?
Godt nytår, fremgangsrige nevø.
- Må lykken stå jer bi. Farvel. - Farvel.
Vi kunne købe jord.
Af Det Store Hus. Jord at dyrke ris på.
Hvis vi mister hveden, har vi ingen penge.
- Det har vi ikke. - Men grænsen var fin.
Mellem disse penge og intet. End ikke mad.
Når en mand har to marker eller tre marker, -
- kan man miste hveden og have mad alligevel.
Den risjord er sikker.
Og for at være sikker næste år går jeg derhen og køber den.
Tror du, de ville slå mig ihjel?
Nå, men jeg er ikke bange.
Jeg går til Det Store Hus og siger:
"Jeg har et vigtigt ærinde. Det drejer sig om penge."
"Sig en rimelig pris. Jeg har pengene her."
Det var i det mindste en rar tanke.
Men hvad nytter en rar tanke, hvis ingen er enig?
Og barnet, et smukt barn. En smuk dreng.
Dette er Wang Lungs søn.
Dette er bonden Wang Lungs søn.
Det er en lille mand.
O-Lan, Wang hustru, og hendes søn.
Du skal præsentere dem for den gamle.
Du, som sagde, hun ville få en pige...
- En pige! - Stille. Ellers vanker der.
Han ser syg ud. Meget bleg og grønlig.
Lad os håbe, han ikke dør inden foråret.
Hold op med den kaglen!
Fart på, kvinde. Skal jeg vente hele dagen?
Han er et smukt barn.
Den gamle frue lo og sagde: "Han er et smukt barn."
Det sagde hun: "Et smukt barn."
Hun sagde ikke andet end sandheden.
Ikke en af slaverne havde en ny frakke som min.
Du skal ikke ligne en jævn mands hustru.
Jeg har da råd til et stykke klæde.
Nu har jeg to marker.
- Jeg købte den af Det Store Hus i dag. - Jorden?
De sagde, det var en lille plet og tog sølvet, som var det ingenting.
De dumme skrivere, som intet jord ejer, lo, -
- fordi jeg ikke kunne skrive mit navn.
Men jeg vil købe igen og igen, til min jord er mere end en plet, -
- selv i en prins' hus.
Se, unge bonde, en dag er alt dette dit.
Og så er du også en prins. Og jeg vil købe mere og mere jord...
Sikke en skam. Vi er så fattige. Vi har intet. Og barnet er intet.
Ja, det er mindre end intet, bare et pigebarn, -
- dækket af kopper.
Ja, bare et pigebarn, dækket af kopper.
I er mægtige guder. I er vise guder.
I mange år har I vist denne enkle mand godhed.
Jeg havde kun en mark, nu har jeg fem.
Jeg havde kun et barn, nu har jeg tre.
Min ældste søn plantede sin første ris i dag.
Min yngste søn er stor nok til at føre oksen.
Mit tredje barn er kun en pige, -
- men det klandrer jeg ikke jer for.
Om forladelse. Og vi har ikke glemt jer.
I får nye kapper af rødt papir, så I ikke glemmer mig.
I skænker mig en stor høst også i år.
Og I overtaler onkel til at arbejde lidt indimellem og ikke kræve penge.
Gør han det, så tillad min mand at nægte.
Det gør jeg da alligevel. Med stor værdighed.
- Wang Lung, kom. - Kom herop, Wang Lung.
Wang Lung ved, hvad det er.
Hvorfor? Han er lige så langsom som min gamle kvinde.
- Her er han. - Hvad nu, naboer?
Se.
En hær.
- Nej. - Handelsmænd?
- Så mange? - Nordboere.
- Men hvorfor? - Der må være hungersnød i nord.
- De går mod syd, hvor der er mad. - Hungersnød? Fantasier.
Kvinden har ret. Jeg har set det før.
Sådan går det, når man kun har en mark.
Jeg har fem. Vi må takke guderne, for at jeg er så forudseende.
Hvad er det for snak? Tilgiv min søn.
Han er ung og dum og taler for meget.
Hungersnøden gjorde mig til slave.
Det tørrer, mens vi bærer det.
Og hvis rankerne sulter, sulter vi alle.
Hveden er borte og risen med.
Alle mine marker har kun givet denne håndfuld bønner.
Far! Far!
Far! Far! Far!
Du ved, vi ikke er tyveknægte.
- Det er min okse. - Vi er sultne.
Børnene er sultne. Du burde hjælpe os.
- Havde jeg penge, ville jeg hjælpe. - Min nevø...
Du kan sælge din jord.
- Sælge min jord? - Ja.
Men når pengene er borte... Og jorden?
Vi kunne da leve godt under hungersnøden.
Hvad nytte er markerne til nu?
Du er ung. Du ved ikke, hvad hungersnød indebærer.
Min far oplevede års hungersnød, men han beholdt jorden.
Mine sønner skal have den.
Det er god jord. Hvis vi arbejder, skaffer den os føde.
- Men hvad skal jeg leve af? - Arbejd som jeg!
Mine sønner skal ikke betale for en doven karl som dig.
Skal vi sulte, mens du har jord? Denne jord, som du nægter at sælge?
Jeg sælger ikke min jord.
Den er mit liv. Den er min. Jeg sælger den aldrig.
Jeg mader hellere børnene med den.
Og du kommer til at begrave dem i den!
Han er min ven.
Min ven.
Vi er ikke sultne.
Nåde, o, I mægtige.
Jeg sulter, og mine kvinder sulter, -
- og ingen kan give mig blot en håndfuld ris.
Der er en, der har rigeligt, -
- men han er en rig mand, og rigdom har forhærdet hans hjerte.
Lad hans hjerte blive blødt, -
- så han giver mig lidt af sin overflod.
Burde en mand ikke sælge sin jord, hvis han ikke har mad til børnene?
Han har mad, og jeg sulter!
Han har mad, og disse gode mænd sulter!
Nå? Hvad?
- Du har mad. - Vi sulter.
Du har mad. Mad.
Jeg har ingenting.
Jeg graver rødder op til mine børn.
Du har mad gemt af vejen. Mad og sølv.
Mad? Så find den.
Hun laver mad! Wang Lung har mad!
Det sagde jeg jo! Han har mad!
Men... det er jo jord.
Den bremser sulten...
Og den er varm.
Ching.
Sult gør folk gale.
Så, så... I er små mænd nu.
I skal ikke græde.
Se.
Jeres søster græder ikke.
Den lille...
Hun græder aldrig mere.
Hvad er det?
Hvorfor?
Hvis du kunne få lidt mad, kunne du give barnet styrke.
- Jeg finder noget mad. I morgen... - Hvornår har du selv spist?
Der er noget, der smerter indeni.
Og det er ikke sult.
Men en mand har ingen ord.
Ingen ord...
Men jeg ved det.
O-Lan...
Jorden har glemt os.
Jorden...
Jeg hader den..!
Jeg hader den! Jeg sælger den!
- Nej..! - Den forbandede jord!
Nej! Ikke jorden...
Ikke jorden...
Vi er klar, nevø.
Er du tryg?
Ja.
Tryg.
Endnu en mund at mætte.
Arme mand. For dine børns skyld -
- giver vi dig en bedre pris, end du kan få nogen steder i disse tider.
- Vi giver dig... - Tolv sølvstykker.
Hvad? Tolv sølvstykker?
For al min jord?
- Jeg betalte hundrede gange mere. - Men hvem sultede dengang?
Tyveknægte! Tyveknægte!
Og I ved, jeg er nødt til at sælge...
Nej, ikke jorden.
Vi sælger ikke jorden. Vi beholder den.
Vi går mod syd. Og når vi vender tilbage, har vi stadig jorden.
Men jeg har jo arrangeret det hele.
- I skal sælge. - Er det din jord?
Har du købt den bid for bid?
Jorden er vores liv.
Det er bedre at gå mod syd -
- eller at dø på vejen, -
- end at give den til dig uden at få noget til gengæld.
Synd og skam.
Hvordan kan du gå nogen steder hen med et barn?
Barnet er dødt.
Dødt?
Jeg hørte jo hans gråd.
Barnet er dødt.
Skal vi køre med ildvognen?
- Det er tryggere på din ryg. - Den kryber langs jernbjælkerne.
- Farfar siger, det er ildguden. - Det er vogne efter hinanden.
Skal vi ind i den?
Vi sidder i den, mens den går sydpå.
- Med tæpperne kan vi bygge et hjem. - Så kom i gang!
Nej, se på mig og hør efter.
Tag skålen i højre hånd og ræk den frem mod alle, der går forbi.
Og råb til dem.
Vis lidt hjerte, gode herre. Vis lidt hjerte, gode frue.
En god gerning bringer lykke. Bare en skilling.
En mønt, De giver, giver mad til et sultende barn.
Vis Deres gode hjerte. En god gerning bringer lykke.
Småpenge. En mønt, ellers dør barnet.
En god gerning bringer lykke. Giv et sultent barn mad.
Vis Deres gode rigdom. Det skænker et godt hjerte.
Småpengene sulter. Læg et lille barn i skålen.
Vis Deres gode rigdom. Småpengene sulter.
Vis Deres gode hjerte. En god...
Nå...
Hvordan gik det i dag?
Ingenting. Intet arbejde af nogen slags.
Hundrede mand sloges om et arbejde, et kreatur burde udføre.
Det ville være bedre at sulte hjemme -
- end i denne store by, hvor man ikke kan få arbejde.
- Det kommer. - Skal jeg vente længere på mit kød?
Kød?
Det første, siden vi slog oksen ned.
- Du må have tigget af en prins. - Det er mit.
- Hvor har du kød fra? - Jeg tog det fra en gammel dame.
Stjal du det?
Din tyv! Tyv!
Tyv!
Kød er kød.
Skal vi stjæle og tigge for at overleve?
Man kan ikke udholde at være her, -
- når man har egen jord i nord.
I tider som disse fandt mine forældre en måde at komme hjem på.
De solgte mig til den gamle frue i Det Store Hus.
Kunne du sælge den lille?
Jeg ville sælge hende. Så du kunne komme hjem til jorden.
Hvis det ikke var for mig, ville du hellere dø end at sælge hende.
Vi sælger hende ikke.
Om jeg så skal leve i denne vildmark.
Hvad er der? Hvad er der sket?
Hvad er der sket?
Han slæbte tømmer...
Han faldt og blev kvalt i selen.
Hvor arbejdede han? Hvor arbejdede han?
Det store marked.
Hvor skal alle de soldater hen?
- Der tales om revolution. - Revolution? Hvad er det?
Det ved jeg ikke. Men det har noget med mad at gøre.
Tingene vokser igen.
- Var du bonde? - Jeg ejer jord i nord.
Det gjorde jeg også. For ti år siden.
Hvorfor vendte du ikke tilbage?
Man skal have en okse. Man skal købe såsæd.
Og man skal leve, til man kan høste.
Jeg prøvede at spare op i ti år. Jeg kommer aldrig hjem.
- Det gør du heller ikke. - Jo.
Hvis jeg kan trække den, kan jeg også trække en plov.
Hør efter, brødre, inden tyrannerne lukker munden på mig.
Om få dage er Kina et frit land.
Manchus tyranni er snart forbi.
Revolutionshæren er på vej. De har marcheret 50 kilometer om dagen, -
- trods regnen i nord.
- Hørte du det? - Ja, men hvad betyder det?
Det regner i nord.
Hver en by i syd har tilsluttet sig revolutionen.
Snart er hele Kina befriet.
Lad dem ikke drive jer fra jeres hjem for at kæmpe mod jeres egen sag.
Soldater! Soldater!
Løb! Soldater!
Hvem tror du, du er?
- Hvad er det, I råber? - Kina er befriet!
De revolutionære er kommet! Kina er en republik!
Hvad er en republik?
Hvor skal de hen?
Til Det Store Hus og plyndre. Man kan tage alt det, man vil.
Tag sigte! Fyr!
Nej! Jeg var sulten!
Vis nåde! Nej!
Jeg var sulten! Sulten!
Sulten! Nej!
Tag sigte!
Fyr!
Kaptajn...
Klar til at marchere. Ind i geleddet.
Lad dem være jer en advarsel. Vi er republikanere, ikke banditter.
Der skal herske orden i hele byen.
I kan gå. Men husk, at alle, der plyndrer, bliver skudt.
Hvad har jeg ikke set? Hvad har jeg ikke set?
Jeg kan ikke beskrive det. Hvilke sager..!
Menneskeflokke. Hvordan jeg slap igennem?
Byen er gal. De plyndrer, myrder og brænder af.
Soldaterne er kommet fra nord.
Det var heldigt, du var her. Det var heldigt, du var her.
Se.
Vi kan vende tilbage.
Vi kan vende tilbage til jorden.
Hjemme! Vi er hjemme!
- Hjemme. - Hjemme.
Kom!
Ned med dig.
Løb hen til onkel og sig, Wang er kommet hjem.
Sig til vores venner, at jeg har såsæd. Af sted med jer!
- Vi er hjemme! - Vi er hjemme!
Det er jeres. Tag, hvad I skal bruge. Tag det hele, Lee. Hele sækken.
Der er mad til alle indtil høsten.
- Må I få en god høst. - Tak, Wang.
- Farvel. - Tak.
Kom igen, hvis I skal bruge mere.
- Ching. - Wang Lung.
Jeg så intet ansigt i byen som dit, min ven.
De her tilhører dig. Jeg har haft dem i mit hus.
Haft dem, når du sultede?
- Hvorfor solgte du dem ikke? - Jeg har også din plov.
Behold den.
I morgen kommer jeg med okserne og pløjer din mark.
Jeg har ingen mark. Jeg måtte sælge den.
Sælge..?
Så kom og arbejd for mig.
Heldet var med mig i syden. Jeg vil købe mere jord.
- Kommer du? - Ja, og det er med glæde.
Nevø. Broder.
Mine kære! Jeg havde forudset det.
Hvis sydlændingene havde noget, ville min nevø bringe det hjem.
Men det er for sent at hjælpe mig. Jeg har måttet sælge mine døtre.
Onkel, hvad du end ønsker, som jeg har...
Intet. Men hvis du kunne undvære et par sølvstykker...
To eller tre? Måske fire?
- Fire? Nej, tag 10, 15, 20. - 20?
Hvorfor ikke? Jeg har mere endnu. Jeg har juveler.
- Juveler? - I alle farver. Røde og hvide.
Kom. Jeg vil mærke jorden igen.
Der er en ting...
Vil du sælge juvelerne for at købe jord?
Sælge dem? Naturligvis.
Hvad skulle jeg ellers gøre med dem?
Hvis jeg kunne få to... To små, de to hvide.
- Perlerne? Du? - Jeg ville ikke gå med dem.
- Jeg er alt for almindelig. - Det har jeg aldrig bemærket.
Så kunne jeg holde dem i hånden. En gang imellem.
- Tak. - Pyt. Du hjalp jo med at finde dem.
Du skal gå med dem. Og klæde dig passende.
- Ikke som en fattig bondekone. - Det klarer vi. Vi tager os af jer.
Vi flytter ind og ombygger huset.
- Det her hus er godt nok. - Nej, vi bygger det større.
- Vi skal have plads til tyende. - Vi var lykkelige her.
Vi bliver endnu lykkeligere. Folk i markerne, slaver...
Ingen slaver..!
Du skal da have en slave, indtil du er ovenpå igen.
Jeg har det fint nu.
Jeg blev rask af at komme hjem.
Men du skal hvile dig og vartes op. Vi skal leve godt og bekvemt.
- Vi er sikret resten af vores liv. - Længere endnu. Du er rig.
Du kan leve som en stor herre. Du kan tage dig en hustru til.
- Sikke han taler... - Hvorfor ikke? Du har to okser.
Nej, nej.
Kom.
En hustru til..!
Wang Lung byggede sit hus om og berigede sine marker...
... og årene var gode ved ham.
Det bestemmes endvidere, at ovennævnte sælger, Wang Lung, -
- skal levere den førnævnte hvede til handelsmanden Liu Fung Kee, -
- når den er blevet høstet. Sælgeren betaler transporten.
Parterne er blevet enige om, at prisen for hveden er som følger:
For hver skæppe hvede, fire sølvmønter.
I det tilfælde, at hveden ødelægges af storm, sygdom eller andet, -
- behøver køberen, Liu Fung Kee, ikke at købe hveden.
Læs det sidste igen.
Jeg er glad for at betale så høj en pris for Deres hvede, -
- selv om min fortjeneste bliver lille.
Det er venligt af Dem at købe min usle hvede.
Kontrakten er klar, far.
Det er tid.
Der er fejl i kontrakten. Dette er tegnet for træ, ikke for vand.
Så lav det om. Vi skriver ikke under på noget, der er fejl i.
To kloge sønner som disse udgør Deres største rigdom.
De er uduelige. Det lidt de har lært, er det, der er blevet banket ind.
Jeg bad deres lærer om at slå dem.
Han slog dem så godt, at ham der skal på universitetet.
Trods min ringhed håber jeg på landbrugseksamen.
Eksamen i landbrug?
Et papir, der får det til at regne tilstrækkeligt, men ikke for meget.
- Skal du også rejse? - Nej, jeg bliver på fars jord.
Min bror skal vise mig, hvordan vi bedre kan udnytte den.
Ikke mere snak. Tag pengene med hjem.
- Min uvidende datter. - En smuk pige.
- Hun ser jammerlig ud. - Måske burde I blande blod.
Deres datter er alt for god til min søn.
Nej, men De ville aldrig nedlade Dem til et sådant ægteskab.
Jeg kunne aldrig sigte så højt.
Det er helt umuligt. Men måske lader det sig gøre.
Ja, hvis De vil være så god at overveje det.
Jeg skal tænke over det nat og dag. Farvel.
Det ville være usømmeligt af mig at sige, at det var min idé. Farvel.
Sikke dog en smuk dag.
Musikken lokker mig mod min vilje.
Jeg er ikke vant til den slags steder.
Jeg har ingen fine klæder.
Jeg er bare bonde. Jeg må tilbage til arbejdet.
Arbejdet? Arbejdet..!
Du må lære at more dig. Jord og afgrøder er ikke alt.
Der er også sang og dans...
... og piger, som optræder med den slags på elegant vis.
Se selv!
- Det må være trappen. - Ja.
- Skal vi se, hvordan det føles? - Nej, nej.
Jeg har altid haft fødderne på jorden.
Hun er som en drøm.
Hold så op!
Stille!
Det skulle ikke vække mig før festen.
- Endnu en fest? - Dragefesten, kvinde.
Jeg må bevare de gamle traditioner. Det insisterer min nevø på.
Gamle traditioner? Det er vist mere end det.
Når en bonde køber silketøj og bader hver dag, gælder det en kvinde.
En rig mand kan have to hustruer, men hustruen bør blive hos manden.
En kvinde får kun lov at tage fejl én gang.
Naturligvis. Du kan se en tepotte med fire kopper, -
- men har du set en kop med fire potter?
Har du set to skeer i samme skål, som ikke rammer hinanden?
Hvad er der?
Tilgiv mig, far, men du ligner en, der er herre i et stort hus.
Nå ja... Det er ikke så mærkeligt, som I tror.
Jeg har netop...
Sig til jeres mor, at jeg vil tale med hende.
Har du tid? Vi skal vælge udsæd til sommersåningen.
Hvorfor besvære mig med det? Forbered den sæd, min søn gav dig.
- Blomsterne er visne, lille ven. - Din søster kender kun til glæde.
Mor...
- Er det et brev fra din bror? - Nej, mor.
Far vil tale med dig.
Han vil sikkert have vand.
Har du det godt? Den gamle smerte. Er det slemt?
Nej, det er ikke noget.
- Du sendte bud efter mig? - Ja. Jeg har gjort noget.
Jeg har købt Det Store Hus. Huset Loo. Både gård og jorder.
Jeg er den nye herre der.
Nå? Er du slet ikke taknemlig?
Vil du ikke gerne være frue i det hus, hvor du var slave?
Vores sønner er født her.
De skal have koner. Vi får børnebørn. Der er plads til alle i det hus.
Du får en høj position og penge til slaver.
Du må vise dig opgaven værdig. Se lige dit hår og dit tøj.
Du bringer skam over mig. Du ligner jo en simpel bondekone.
Hvor er de perler, du fik?
Perlerne..? Dem har jeg.
Du går aldrig med dem.
Jeg ser på dem indimellem.
Jeg skal bruge dem. Giv dem til mig.
Jeg ved godt, at jeg er grim og ikke fortjener at blive elsket.
Alt, hvad vi har, kommer fra dig. Det er sandheden, og den siger jeg.
- Men... Men nu... - Men nu?
Der er en anden kvinde. Hun er ikke som dig.
Ikke lige så god som dig. Det er som en sygdom.
Når jeg er sammen med hende, er det ikke nok.
Når jeg ikke er sammen med hende, er alt ligegyldigt. Selv jorden.
Det bliver bedre, hvis hun bor i dit hus.
- Siger du det? - Er det dit ønske?
Så lad det ske.
O-Lan...
- Hvad er der mere at sige? - Ingenting.
Hvem er det?
Hvem var det, der gik ud af porten?
Han lignede min søn, Lung.
- Hvad er der? - Jeg er bonden Ching.
- Bonden Ching. Og hvad så? - Jeg har et ærinde hos bonden Wang.
Bonden Wang? Dette er huset Wang! Han er herren i huset.
Der er en slet kvinde i huset. Der er en slet kvinde i huset.
En slet kvinde!
Så, så, far. Det er den anden hustru.
Det er en slet kvinde.
Jeg havde kun én kvinde. Min far havde kun én kvinde.
- Og vi dyrkede jorden. - Kom, far.
Det er bare den anden hustru.
Jeg er træt. Jeg vil have min te.
Den gamle mand er barnlig. Ingen lytter til ham.
Han bliver holdt væk herfra.
Man hader mig her. Hvordan skal jeg kunne blive lykkelig?
- Men hvad kan jeg gøre? - Jeg sidder herinde hele dagen.
Hvis jeg går ud, hvisker de og ser hadefuldt på mig.
Hvor kan jeg gå tur om aftenen?
Hvis jeg havde en have...
Hvis jeg havde min egen have med sangfugle og en pavillon...
... og et springvand, med fisk i.
Men... pengene.
- Det er altså penge, du elsker. - Nej, lille blomst.
Men det bliver svært før høsten.
Jeg må se... Min yngste søn står for regnskaberne.
Men det er småting.
Hvis du elsker mig...
... hvis jeg behager dig...
Det skal ske. Hvad som helst.
- Hvad som helst. - Vær forsigtig.
Mine perler.
Må jeg komme ind?
- Forstyrrer musikken dig? - Nej, nej... Jeg kan godt lide den.
- Sommetider lytter jeg. - Jeg spiller, fordi jeg er ensom.
Jeg vil så gerne tale og le. Men her er ikke nogen.
Jeg er ked af det. Du må undskylde mig.
Jeg skal hen til kornhandleren. Jeg må gå.
- Går du forbi skomageren? - Ja.
Vil du bede ham forsølve det her spænde?
Javist... Naturligvis.
- Misforstå mig nu ikke. - Hvorfor skulle jeg det?
Når en kvinde giver en mand sin tøffel...
- Jeg burde ikke sige det. - Jo, min ven.
Nuvel...
... det betyder, at hun synes om ham.
Men du bad mig om at få det forsølvet.
Spændet behøver ikke at blive forsølvet.
Det er af rent sølv.
Et brev fra din bror. Vil du læse det for mig?
Naturligvis, mor.
Lad os så høre, hvad vores studerende har at berette.
"Jeg skammer mig over min uvidenhed."
"Men jeg skammer mig ikke over at spørge mine lærere til råds."
"Hver dag lærer jeg nye måder at fremkalde naturens virkninger på, -
- hvis naturen selv skulle svigte os."
Hvad siger han?
Han lærer mange ting, som vil gavne os.
Men er han lykkelig? Er der noget, han har brug for?
Nej, mor. "Jeg savner far og mor meget."
"Jeg ser frem til at dele glæden i vores nye hjem."
- Jeg vil også rejse bort, mor. - Rejse bort..?
- I krig. Jeg vil være soldat. - Hvad er det for dårskab?
Jeg har hørt folk tale om krig, plyndring og kamp.
Jeg hader det her hus! Jeg vil rejse!
Kan hun ikke holde op med at spille?
- Alle er tavse i det her hus. - Jeg læste et brev fra min bror.
- Vil du høre det? - Hvis han trives, kan det vente.
Men i dit ansigt kan jeg læse mere end et brev.
- Han vil være soldat. - Soldat?
Man bruger ikke godt jern til søm -
- eller gode mænd som soldater.
Det vil bringe skam over mig at have en søn, som er soldat.
- Jeg er ingenting i dette hus. - Så vend tilbage til marken.
Hjælp Ching frem til høsten. Jord under neglene er godt for alle.
Hvis jorden ikke er god nok for dig mere, er den det heller ikke for mig.
Jeg ved ikke, hvad det her skal forestille.
Han er kommet i den alder, hvor man får temperamentsudbrud.
- Jeg havde ikke den slags udbrud. - Du arbejdede i marken.
Men han er som en ung adelsmand. Og han er alene her.
- Da du var i den alder, var du gift. - Jeg fik en slave...
Mit giftermål kostede ikke min far noget.
Drengen er vores søn.
Han ville have det bedre i døden end her, med den kvinde.
Hvad?
Du drømmer!
Selv hun kan høre det, som ikke hører andet.
Det fylder hele huset. Kvinden lokker, og hun er dristig.
- Din søn er ung... - Så er det nok!
Sladder. Køkkensladder.
Det var der, du kom fra, og hvor du gerne vil bo. Så bo der!
Spis og sov, hvor du vil. Mellem os to findes der ingenting. Ingenting!
Her er ensomt at være for en mand.
Hvad laver du indenfor? Der er arbejde i marken.
Hvad..? Hvad er det?
Du... Du græder jo.
En kvinde kan gøre det. En mand er bare ked af det.
Men hvorfor græder du?
Vi har jo mad hver dag nu... ... og ild.
Sommetider længes en mand efter sine marker.
Hvis det ville behage dig at komme og arbejde, er det fint.
Det er bedre, hvis min søn kommer. Han føler sig fanget derhjemme.
Her får han al den frihed, han ønsker sig.
- Hvor er han i dag? - Han kommer og går.
Sommetider én dag, sommetider to.
- Det troede jeg, du vidste. - Jeg vidste intet. Jeg bor i byen.
Hvorfor har du ikke sagt noget, dit fæ?
Hvorfor sige det, alle har sagt i flere uger nu?
- Sagt? Hvad? - Ja, altså...
Sig det!
- Hvis du var vågen, vidste du det. - Vidste hvad?
- At den anden hustru og din søn... - Løgner!
Forsvind fra min jord.
Vi har kendt hinanden længe.
Tag dine ejendele og gå.
Jeg kom til dig tomhændet. Jeg går tomhændet.
Goddag, herre. Goddag.
Far!
Ud. Forsvind fra mit åsyn.
Farvel, mor.
Mor!
Du er syg. Du har brug for en læge.
Det er ikke noget.
Hvor du end tager hen...
... så fortæl mig det.
Det siges, at der er krig nordpå.
Når der er krig, er der folk, der dør.
Hvis det er bedst sådan, så lad det ske.
Du må passe høsten.
Vi skylder det meste væk. Kontoristen ved hvor meget.
Jeg tager mig af det.
Hvis du må af sted... ... er der noget, du må gøre.
Tal med din far. Du er hans yngste søn.
Far.
Far? Jeg rejser bort.
Jeg vil bare sige, at... Hvor meget jeg...
Hvis du kan tilgive mig...
Gå så.
Nevø... vi er ruinerede. Alt er tabt!
Og jeg forudså det.
- Hvad er der sket? - Jeg løb herhen for at sige det.
- Hvad er det? - Jeg tilgiver alle.
- Hvad er det? - Den her.
- Græshopper! - Den flyvende pest.
- Lad dem bare komme. - Men hvad med høsten..?
- Hvad kan vi stille op mod guderne? - Vi kan bekæmpe det.
- Har du set en græshoppesværm? - Ja, jeg har.
Der er millioner af dem. Luften er sort, og stinker af dem.
Hvor de lander, bliver der intet tilbage.
Ikke et hvedekorn, ikke et strå, hverken blad eller blomst.
- Ingenting. - Hvad kan din bog gøre mod det?
Jeg vil ikke være respektløs. Men dette har jeg lært i skolen:
"En mand er enten jordens slave eller herre."
"Hvis den vender sig mod ham, skal han slås!"
Vi kan bekæmpe dem! Hvis vi redder blot én mark, -
- er det nyt for vores land, og det bedste, der er sket i 1000 år!
- Så vis os, hvordan man gør. - Følg med ud i marken.
Græshopperne slår ned her.
Vinden blæser mellem bakkerne som en strømhvirvel.
Den blæser græshopperne hertil, ikke andre steder.
Jeg så det som dreng. De landede der og forsvandt, når vinden vendte.
- Men da var høsten væk. - Ja, netop.
Vi må holde dem væk, til vinden vender.
Vi må grave et brandbælte og lave en mur af ild.
- Min hvede ligger udenfor! - Også min!
- Jeg erstatter det hele. - Vi henter petroleum på kærrer.
Det giver høje flammer. Vi kan redde alt bag ved muren.
Hvis de kommer igennem, udvider vi diget bagved.
- En mur af vand. - Det går ikke.
I så fald bekæmper vi dem med fakler, med larm, med hænderne.
Hvis vi holder ud, til vinden vender, kan vi redde de marker.
- Det går ikke. - Det skal gå!
Alt, hvad vi har, afhænger af det. Nok er jeg rig, men uden høsten..!
Hvis jeg redder noget, deler jeg det med jer.
Lad mænd og kvinder grave og lad drengene lave fakler.
Hent alt, der kan lave larm. Hent okser, plove og spader. Skynd jer!
I er alle sammen nogle fjolser. Jeg bliver her og beder.
Hurtigere! Brandbæltet skal være bredere.
Herop! Skynd jer! Kom med ildmidlet!
Kom nu!
Vi mangler fakler!
Der er millioner af dem. Milliarder!
Forbandelser...
- De lander på ét sted. - Ja, men de kryber af sted.
Skynd jer med ildmidlet!
Last ildmidlet af! Hent...
Hent faklerne.
Flere fakler!
Tænd bålene!
Mere ildmiddel! De kvæler flammerne!
De bryder igennem, præcis som jeg forudsagde.
Vand! Oversvøm digerne!
Vi er besejrede. Ingen tvivl om den sag.
Diget holder aldrig.
Vi må slås med de bare næver, med skovle, hvad som helst!
Rejs dig op! Bliv ved med at kæmpe. Du må ikke give op.
Vi må fortsætte kampen.
Vi må redde alt, hvad vi kan. Op med dig!
Red hveden, sagde jeg! Red den!
Vinden... Vinden!
Vi besejrede dem!
- Vi besejrede dem! - Ja! Vi besejrede dem!
- Vi gjorde det! Vi besejrede dem! - Ja! De er væk!
Sejr! Sejr! Vi gjorde det!
Ja, de er borte!
Det var den unge herre, der gjorde det!
- En søn at være stolt over. - En far at være stolt over.
Det er jo bare et spørgsmål om olie og ild.
Noget, vi har læst i bøgerne. Jeg er udmattet.
- Men vi reddede afgrøden. - Høsten er reddet. Tak guderne!
Hvad er der galt?
- Jeg kalder på din mand. - Nej, nej.
Sig ikke noget. Han er ude i marken igen...
... med sine sønner.
Det her er hans dag. Sådan skal det være.
Du skal bringe høsten ind og lede mændene.
Det skal I begge to.
Og Ching er min forvalter.
Der er arbejde, der skal gøres.
Gør det igen!
Der er en ting til, der skal gøres. Det skal du gøre... hurtigt.
Skal jeg arbejde?
Gå hen til banken. Du får provision.
Og hvis du stjæler lidt, så værsgo. For gammelt venskabs skyld.
- Jeg sælger Det Store Hus. - Sælger? Hvorfor det?
Høsten er reddet. Du har penge.
- Du kan leve som en herremand. - Alt det er forbi.
Jeg vil sælge Det Store Hus.
Der er bryllup igen. Men hvis?
Din sønnesøns... Og snart får du oldebørn!
- Ja. Mange! - Jeg beder, jeg beder.
Lad ham nu få fred. Hans kinder er lige så røde som den gode vin.
Ja, den er god. Min mave er meget tilfreds.
Jeg har aldrig fået ris som den her.
Det er dårlig ris. Den værste, jeg nogensinde har købt.
- Børnebørn. - Oldebørn.
- Har alle gæsterne fået vin? - Ja.
Er den søde ris varm, med fedt, sukker og otte frugter?
- Præcis, som du ønskede. - Frue, Deres søns brud.
Ja, hun er smuk.
Min datter...
Tag dig af din mand... ... og din mands far.
Og hans farfar.
Du har ingen pligter over for nogen andre.
Du skal hvile dig.
Alle skal være glade. Vær ikke mindre glade på grund af mig.
Giv dem til bruden.
Alt til sin tid. For du bliver rask igen.
Rask?
Den her venter på mig.
Du kan ikke tale sådan og samtidig behage mig.
Jeg er tilfreds.
Og det, som må gøres... ... har du gjort.
- Brudgommen hører ingenting. - Han vil gerne, at vi går.
Slet ikke. Det ville være en ære, hvis I blev hele aftenen.
- Husker du det? - Ja.
Hvis en mand kunne finde ordene, var der visse ting...
Nogle af dem er glemt.
Nu ved jeg, at du er den eneste, og den bedste, en mand kunne få.
O-Lan...
O-Lan! Det her udholder jeg ikke.
Jeg ville sælge al min jord, hvis det kunne gøre dig rask.
Nej. Det ville jeg ikke lade dig gøre.
Jeg skal dø før eller senere.
Men jorden vil stadig være der... ... når jeg er væk.
Jeg beder dig... Bliv hos mig.
Det kan jeg ikke.
Tilgiv mig.
O-Lan...
Du er jorden.